Kapitel+26+-+Hvorfor+velfærdssamfund?

Hvorfor Velfærdssamfund? Kap. 26 s. 268-278

Det er svært at definere, hvornår et velfærdssamfund er godt. Faktisk ligeså svært, som at definere god musik eller god kunst. Et velfærdssamfund forstås oftest som en kombination af krav til levestandart. - Grundlæggende behov er tilgodeset - Der tages hensyn til alle grupper i samfundet.

Lighed og retfærdighed: I alle realistiske samfund, tages der hensyn til de svage og dårligt stillede. Dette skyldes at mennesket er et socialt væsen, som bekymre sig om andre end sig selv. Dette kan skyldes bl.a. opfattelsen af, at vi alle er født lige, eller et kristent næstekærlighedssyn. Specielt i denne sammenhæng, spiller lighed og retfærdighed en stor rolle. At man går ind for lighed og retfærdighed er nemt at sige, for hvad er definitionen på henholdsvis lighed og retfærdighed? Ligger man vægt på sluttilstande, altså fx indkomst eller forbrug? Eller er det den enkeltes behov der lægges vægt på? Hvordan bliver vi enige om hvilke behov der er vigtigst? Et andet perspektiv er at man kan betragte selve processen som det vigtige, dvs. at det vigtigste er, at alle har samme muligheder, for at træffe de forskellige valg, som livet byder på. På illustrationen nedenunder ses det fx hvordan medfødte evner kan påvirke ens valg.



Når man skal vurdere om noget er retfærdig, er det vigtigt, at undersøge om man er havnet i den bestemte situation pga. 1. held/uheld 2. et valg man har truffet 3. grundet en indsats 4. betinget af ens sociale og biologiske arv. Generelt har folk nemmere ved at acceptere en forskel betinget af en indsats, i forhold til forskelle betinget af ens biologiske arv. Dette viser derved at valg og indsats (incitamenter), ikke nødvendigvis er i konflikt, med de flestes retfærdighedsopfattelse. Retfærdighed er knyttet til udligning, af forskelle grundet held/uheld og social arv. Velfærdssamfundet er en slags forsikring, samtid med, at det skaber lige muligheder for fx uddannelse og deltagelse på arbejdsmarkedet. Når vi skal vurdere om noget er retfærdigt, har vi det oftest med, at sammenligne os med andre. Fx kollegaernes løn i forhold til ens egen. Lighed forbindes derfor ofte med rimelighed.

Egoisme eller samfundssind: Som John Rawls (Filosof) kan man betragte samfundet fra en sidelinje, og filosofere om, hvordan man vil indrette samfundet mest hensigtsmæssigt, uden at tage hensyn til ens egne interesser. Konsekvenserne af at være dårligt stillet, anses af de fleste mennesker for mere alvorlig, end gevinsten, for at være godt stillet. Mange vælger derfor, at mindske risikoen med at blive dårligt stillet. Citat af John Rawls, 1971 side 303: ” all-social primary goods – liberty and opportunity, income and wealth and the bases for self-respect – are to be distributed equally unless an unequal distribution is to the benefit of the least favoured”

Man skal sikre det bedst mulige, for de ringeste i samfundet. (maxi-min princippet) Man kan derfor sige, at Rawls’ ide kan oversættes til at velfærdssamfundet, kan vurderes ud fra hvor godt, de svage eller ringest stillede har det i samfundet. En hvis ulighed kan her accepteres, hvis det kan forbedre forholdene for de svageste. Nogle gange kan det være svært for folk, at vurdere hvad der er til deres eget bedste. Man kan da ved regler og love indskrænke selvbestemmelsesretten. Fx undervisningspligt.

Den sociale kontrakt: Samfundet er baseret på uskrevne regler og normer. Velfærdssamfundet er er en slags forsikringsordning som vi betaler ind til gennem skatter, uden egentlige helt præcist at vide hvad vi får for de penge. Dem med de brede skuldre yder, så dem med de smalle skuldre kan få hjælp. For at undgå problemer, er det nødvendigt med såkaldte samfundsmæssige rammer(institutionelle rammer). Rawls kalder det en social kontrakt – en aftale i befolkningen, omkring samfundets indretning uafhængig af deres egen position.

Den sociale kontrakt i Danmark: Social kontrakt imellem to dimensioner: 1. Omfordeling fra rig til fattig (Robin Hood - effekten) 2. over livet a. de fleste skatter betaler vi som erhvervsaktive, men bruger velfærdssystemet mest som børn, unge og gamle. Vi bakker denne velfærdsmodel op, ved at betale vores skatter - i den forventning at velfærdssamfundet tager sig af vores børn, og af os selv hvis vi bliver syge, arbejdsløse. Velfærdssamfundet bygger på forventninger og tillid.

Politiske ideologier: Spørgsmålet om hvilken politiks ideologi som samfundet skal indrettes efter. Det liberalistiske i forhold til det Marxistiske. - Liberalistiske synspunkt: markedsmekanismen er den mest hensigtsmæssige måde at organisere samfundet på. Markederne bør så vidt mulig overlades til sig selv. (Laissez faire) statens rolle skal indskrænkes. (natvægterstaten) – beskyttelse af ejendomsretten. - Marxistisk synspunkt: markedsmekanismen i et kapitalistisk samfund anses som problemfyldt, fordi den er baseret på udnyttelse af arbejderklassen, og er dømt til undergang. De mener at det er uretfærdigt og uholdbart, at det fungere via en profit til kapitalisterne, via underbetaling af arbejdskraften. Målet er den socialistiske samfundsform, hvor produktionsmidler er kollektivt eje, og alle yder efter evne og nyder efter behov. Opløsningen af Sovjetunionen og forandringerne i øst har medvirket at mange sætter spørgsmålstegn ved, om den rene socialistiske samfundsform kan realiseres i praksis. Man kan sige at vores velfærdssystem er et forsøg på, at tage det bedste fra de to verdner. Den rå kapitalisme er ikke acceptabel, mens den rene socialistiske løsning ikke dur i praksis.

Opsummering:

- Retfærdighed er knyttet til udligning af forskelle skyldt held/uheld og social arv.


 * -** Konsekvenserne af at være dårligt stillet, anses af de fleste mennesker for mere alvorlig, end gevinsten for at være godt stillet.

- Velfærdssamfundet bygger på forventninger og tillid.