Kapitel+29+-+Fordeling+og+omfordeling

=Kapitel 29 - Fordeling og omfordeling (Søren Mikkelsen)=

Resumé
Kapitel 29 starter indledningsvist med at sige, at et væsentligt aspekt ved det danske velfærdssamfund er at sikre en relativ lige fordeling af indkomst og forbrugsmuligheder. Dette sker på to måder, enten gennem //skatter og overførsler// eller gennem //velfærdsservice (i form af undervisning, sundhedsvæsen osv.).// I et velfærdssamfund fungerer overførselsindkomsterne som et sikkerhedsnet, hvilket vil sige, at personer er sikret en indkomst i fravær af en markedsindkomst. Situationer hvor dette kan blive aktuel kan være ved arbejdsløshed, pensionering eller sygdom. Der sker således en omfordeling, da personer som måske slet ikke har en indkomst eller kun har en forholdsvis lav indkomst, på den måde får penge til et forsørgelsesgrundlag. Pengene skal dog komme et sted fra, hvilket sker gennem skatter pålagt indkomster, hvilket betyder at højindkomstgrupperne ”betaler en høj pris”. Tilmed forstærkes dette af de progressive elementer i skattesystemet.

Det fremgår også i kapitlet, at indkomstfordelingen kan sammenfattes i et tal. Dette muliggør, at det er nemt at tolke og det bliver således også nemt at foretage internationale sammenligninger. Det er den såkaldte GINI-koefficient, som bliver anvendt i denne forbindelse. Koefficienten bestemmes så tallet altid ligger mellem 0 og 100. Hvis koefficienten bliver hundrede, betyder det, at hele samfundets indkomst tilhører én person, derfor skal der fordeles meget, for at alle har den samme indkomst. Bliver koefficienten derimod nul, betyder det, at indkomstfordelingen er helt lige. Man skal dog være opmærksom på, om man kun har taget indkomsten for et enkelt år, da det kan give et vildledende billede. Dette kan dog undgås, hvis man derimod bestemmer de såkaldte livsindkomster. I kapitlet kan der ses en tabel, som viser beregnede livsindkomster for forskellige uddannelsesgrupper. Disse beregninger er lavet for følgende fire indkomstbegreber: //markedsindkomst, bruttoindkomst (=markedsindkomst + overførsler), disponibel indkomst (=bruttoindkomst – skatter)// og //ækvivaleret indkomster.//

Ved en ækvivaleret indkomst skal det forstås således, at der er blevet taget hensyn til familiesituationen. Dette skyldes, at der er en forskel mellem indkomst og faktiske forbrugsmuligheder, hvilket selvfølgelig er afhængig af husstandens størrelse og sammensætning. Jo større familien er, jo flere deles om husstandens mange varige forbrugsgoder, det er muligt at købe meget mad ind ad gangen, hvilket er billigere end småindkøb. For at sammenligne forbrugsmulighederne mellem forskellige husstande laver man derfor ofte beregninger pr. forbrugsenhed (såkaldt ækvivalensenheder), dvs. den ækvivalerede indkomst er den disponible indkomst sat i forhold til forbrugsenheder.

Overførselsindkomster er godt for velfærdsamfundet, men tilmed skal der også være en balance, så flest muligt er på arbejdsmarkedet og i beskæftigelse. Hvis de sociale ydelser er væsentligt høje, har det en stor påvirkning på personers økonomiske incitament til at ønske sig et arbejde, da det måske ikke kan ”betale” sig. Små forskelsbeløb og høje kompensationsgrader kan således være en grund til, at engagementet til at søge efter et job ikke er særlig stor. Kapitlet kalder det et //deltagelsesproblem//.

Kapitlet kommer også ind på fattigdom og hvordan det bliver vurderet. En måde kan være, at vurdere fattigdom ved at se på indkomsten i forhold til andre, og dernæst fastsætte //fattigdomsgrænser// ud fra, hvad andre har, for eksempel indkomst i forhold til gennemsnits- eller medianindkomsten, hvor medianindkomsten er defineret ved, at halvdelen af befolkningen har en lavere og halvdelen har en højere indkomst end medianindkomsten. Socialforskningsinstituttet (SFI) har lavet såkaldte levevilkårsundersøgelser, hvor de benytter to fattigdomsbegreber. Det første fattigdomsbegreb tager afsæt i bruttoindkomsten i en husstand, hvilket vil sige at der bliver set på, hvor meget der er til rådighed per person efter betaling af faste udgifter. Det andet fattigdomsbegreb er //relativ fattigdom//, hvor der ikke kun bliver set på markedsindkomster og rådighedsbeløb, men også på om man lider afsavn på grund af begrænsede økonomiske muligheder.

Udover de nævnte fattigdomsbegreber, som alle fokuserer på de økonomiske forhold, så er der også et meget væsentligt aspekt, nemlig //social inklusion// og //eksklusion.// Social eksklusion er i nogle undersøgelser blevet defineret ved, at personen opfylder mindst tre af følgende kriterier: • er relativt (økonomisk) fattig. • har få eller ingen sociale relationer. • har en ringe eller ingen deltagelse i faglige og politiske aktiviteter. • har en ringe eller ingen deltagelse i fritidsaktiviteter. • har et dårligt helbred.

Supplering af ekstra oplysninger
Inden på finansministeriet fremgår det af et notat, at Danmark angiveligt skulle være det land, som har de laveste indkomstforskelle (ud fra GINI-koefficienten). Denne internationalt sammenlignelige undersøgelse er fra OECD og dens data er baseret på indkomster fra 2005.

Det er den italienske statistiker Corrado Gini (1884-1965), som ligger navn til GINI-koefficienten. Selve ideen blev offentliggjort i artiklen //Variabilitá e mutailitá// i 1912. For at beregne koefficienten starter man først med at opstille individer efter deres indkomst, de fattigste opstilles først. Dernæst anvendes der et koordinatsystem, hvor dette kan plottes ind som procent af befolkningen overfor procent af den samlede indkomst.

I en hypotetisk perfekt lige indkomstfordeling vil • 10 % af befolkningen tegne sig for nøjagtig 10 % af den samlede indkomst • 20 % af befolkningen for 20 % af den samlede indkomst • og så fremdeles (hvorved der fås en 45 graders linje).

Det grå areal mellem den blå kurve, som viser den faktiske indkomstfordeling (kaldet Lorenz-kurven efter den amerikanske økonom Max Otto Lorenz.) og den grønne kurve, som viser den perfekt lige fordeling beregnes. Dernæst divideres dette grå areal med arealet for den perfekt ulige fordeling (1 person har 100 % af samfundets indkomst) herved fås GINI-koefficienten. Tolkningen kan lettes ved at omregne til indeks 100, også kaldet GINI-indekset.



En opsummering
• To måder at omfordele på: //skatter og overførsler// samt //velfærdsservice.// • GINI-koefficienten bruges for at kunne tolke, hvor stor en del af indkomsten der skal omfordeles i et land. • Derudover er GINI-koefficieten et nemt //”redskab”// til at sammenligne lande indbyrdes. • Fire indkomstbegreber: //markedsindkomst, bruttoindkomst, disponibel indkomst// og //ækvivaleret indkomster.// • Når der bliver talt om et deltagelsesproblem, betyder det, at der måske ikke er et stort økonomisk incitament til at være aktiv på arbejdsmarkedet. • Social eksklusion kan forstås på den måde at personer er ekskluderet fra deltagelse i det almindelige sociale og samfundsmæssige liv. • Undersøgelser har dog defineret social eksklusion mere præcist.